I tidligere episoder:
Denne kunstige, lille byen er alt som er igjen.
Det er en gruppe som vil sprenge gjerdet.
Gi meg våpnene og sprengstoffet, så blir dette mellom oss.
Wayward Pines trenger en ny generasjon.
Du og Ben ser bra ut sammen. Hvordan går det?
De har fått taket på Ethan. Vi må gjøre det i kveld.
- Hvem var det? - Ted Laufer. Han leverer varer.
Bilen kommer alltid klokka åtte. Kom!
Hjelp! Jeg trenger en lege! Hjelp!
Kom! Jeg trenger en lege!
Kan vi hjelpe dere?
- Hva skjedde? - En lastebil eksploderte.
Gjør klart til røntgen!
- Vent. Er han en ordentlig lege? - Selvsagt er han det!
Ben får den beste mulige pleien. Barna er det viktigste vi har.
Pam til Intensiven!
Prøv å være rolig. Her er han.
Herregud...
Her er dr. Carol.
Jeg ser ingen skader på hjernen, -
- men vi kan ikke være helt sikre før han er bevisst igjen.
Hvis han våkner innen 24 timer, bør han komme seg helt igjen.
Det kan bli en lang natt. Prøv å sove litt.
Hva slags menneske utløser en bombe midt i byen?
Jeg sa at han måtte bli hjemme.
Det er ikke din feil. Han er 14 år. Husker du hvordan du var da?
- Tror du at han er innblandet? - Nei.
Hvis du trenger noe, trykker du bare på knappen.
- Dr. Jenkins! - Hvordan har barna det?
Amy har klart seg bra etter omstendighetene, -
- mens Ben er bevisstløs. Men han kommer til å klare seg.
- Hvordan kunne de gjøre det?! - Ro deg ned.
Ikke glem hvor du er, David!
Vi må gi ut et nummer av The Chronicle.
Vi skriver at det var en gasslekkasje.
Det er en god idé. Jeg håper bare at de tror på det.
Jeg er urolig. Folk har begynt å snakke.
Vi bør gjøre noe for dem. Noe spesielt for hele byen.
- En feiring? - Ja.
Ja, for å feire livet i Wayward Pines.
Og minne alle på hvor heldige vi faktisk er.
Han har indre blødninger.
Det er ille. Vi må fortsette.
Nei. Vi må bli her og vente på de andre.
- De kommer ikke, Harold. - Det vet vi ikke.
Og han overlever ikke å bli flyttet igjen.
Her er de. Gudskjelov.
Jeg tok med meg mat, vann og førstehjelpsutstyr.
- Hvor er Ruby? - Hun måtte dra tilbake.
- Hva med Eric? - Han ble klemt av lastebilen.
- Han må på sykehuset. - Så de kan henrette ham?
- Hva skjedde ved gjerdet? - To slapp unna. Fire ble tatt.
Kate er i arresten.
Jeg vil veldig gjerne hjelpe dere, men jeg kan ikke bli her.
Jeg vil vekk fra byen!
Ingenting her er virkelig. Det er bare en Potemkin-kulisse.
Som i Syria, Nord-Korea... Liksombyer som skal imponere folk.
Hvem står bak det? CIA?
- Er det sosialt eller medisinsk? - Hva da?
Det statlige forsøket! Er det sosialt eller medisinsk?
- Det er bare en by. - Bare en by...
Med elektrisk gjerde? Med en mikrobrikke i beinet?!
- Må du skrive ned alt? - Jeg noterer framskrittene dine.
Jeg gjør ingen framskritt. Jeg vil ikke gjøre noen framskritt!
Jeg vil snakke med noen som er ansvarlige!
Det har gått to måneder!
Jeg beklager!
Stakkars Kate. Du har det visst ikke så bra, hva?
Ikke vær redd. Vi skal få orden på deg.
Flink jente.
Ruby er her.
Sjåføren og tenåringene er ennå på sykehuset.
Hvordan kan asfalten være like hel hvis det var et gassrør?
Det må ha vært en bombe. Hva tror du, dr. Jenkins?
Når en sånn katastrofe skjer i en by som er så idyllisk som vår, -
-begynner folk å stille spørsmål.
Men... vi må passe oss for å spre rykter.
Hallo?
Hvem er det, Ruby?
Et torgmøte. Obligatorisk nærvær.
Vis meg hva du har på Ruby.
- Hun kom sent på jobb. - Hun hadde barnåler i håret.
Hun er hjemme i senga.
Få se.
Hun må ha tatt ut brikken og lagt den der.
Lurer på hvor mange flere som er "hjemme i senga".
Hvor er de, Kate? Fem personer er forsvunnet, deriblant Harold.
Tror du jeg vil tyste på ham?
Han sprengte en lastebil i går. Sønnen min ble nesten drept.
Ben? Hva er det du snakker om? Kommer han til å klare seg?
Ikke si navnet hans engang. Si hvor de er!
Jeg beklager, Ethan. Noe må ha gått galt. Den skulle gå av ved gjerdet.
Det er det siste vi trenger.
Vet du hva som er forskjellen mellom oss to?
Jeg tror på hjertet mitt. Du tror på det de sier.
Jeg vet du tror de har taket på meg, men jeg var ute. Det er ikke Boise.
Tenker du aldri på hvorfor de valgte deg til sheriff?
Jeg skal ta deg med for å se det. Men vi har ikke tid nå.
- Se hva da? Uhyrene? - Hvor er de?!
Du er flink, men når alt kommer til alt, følger du alltid ordrene!
Du har begått den feilen før.
Denne gangen følger jeg ingens ordrer.
Jeg vil bare sørge for at ingen blir drept.
Hva har skjedd med deg? Vi var makkere! Stoler du ikke på meg?!
Disse menneskene vil være frie. Jeg skylder dem den sjansen.
Amys tilstand er stabil, og Ben ser ut til å klare seg.
Ruby er en av dem.
Ruby? Har du varslet Ethan Burke om at hun må pågripes?
- Vi må få orden på vårt eget først. - Nå er jeg ikke med.
Vi har 24 personer som driver overvåkning døgnet rundt.
Men opprørerne klarer å treffes i hemmelighet og bygge bomber.
Noen må hjelpe dem.
Vi er en familie her oppe, David. Og vi er alle lojale mot deg.
Det er en sviker her. Vi må finne ut hvem.
Hvis det kan roe deg, tar jeg en full sikkerhetsgjennomgang.
Ja, det vil roe meg.
Snikskyttere sjekket nordlige kvadrant. Alt klart.
Er du fornøyd med beslutningen med å slutte deg til oss?
- Det er et privilegium å være her. - Absolutt.
Dette med å overvåke folk... Er det noen gang ubehagelig?
Føler du at du krenker folks privatliv?
Det er en del av jobben. Vi gjør det jo for å beskytte dem.
- Hvordan har Reggie det? - Bare bra.
- Og ungene? - Fulle av energi, som alltid.
- Trives du med overvåkningen? - Veldig godt.
Men iblant vil du kanskje... se en annen vei?
Eller slette noe du har sett?
Tuller du? Jeg liker å se på det saftige.
Veldig bra. Suverent.
Mange takk, Gina. Kan du sende inn den neste?
Vennen min? Ben...
- Hei! Hvordan har du det? - Vann.
Ja visst. Vær så god.
Ikke beveg hodet.
Du aner ikke hvor glad jeg er for å se deg åpne øynene.
Faren din og jeg var så redde...
- Hvor er Amy? - Her på sykehuset.
- Har hun det bra? - Ja, hun har spurt etter deg.
- Kan du se til henne? - Absolutt.
Jeg er så glad i deg.
Hvordan har du det?
Greit, tror jeg.
Ben.
Hele byen har vært urolig! Jeg er så glad for at du har det bra.
Det var noe fælt som skjedde.
Iblant kan de valgene vi tar i livet, få uante følger.
- Vi burde ikke sneket oss ut. - Å nei, jeg snakker ikke om det!
Vi vil at dere skal få et forhold.
Jeg snakker om de beslutningene sheriffen tok i denne saken.
Han er en bra kar, Ben. Med gode hensikter.
Han hadde nok sine grunner til å la Harold Ballinger gå.
Jeg håper det ikke svekket dømmekraften-
-at Harolds kone er en gammel venn.
- Kate og faren din er vel venner? - På en måte.
Han pågrep Harold, men løslot ham igjen. Og da...
Jeg liker vel bare ikke den ettergivenheten.
Jeg tror, som David Pilcher, på en filosofi...
...som er tydelig og streng.
Tydelige lover, og strenge straffer.
Tydelige og strenge.
Jeg tror at faren din og jeg er uenige om det.
Men du må tenke på det. Folk kommer til å spørre deg.
Hvordan bør vi straffe ord og gjerninger som skader byen?
Skal vi være milde eller tydelige og strenge?
Hvorfor skulle folk spørre hva jeg syns om det?
Ben. Du har overlevd et terrorangrep. Du er en helt nå.
- Kan vi klare oss lenge her? - Vi finner på noe.
- Det sier folk når de er døden nær. - Ikke klapp sammen nå!
Vi finner på noe.
Eric.
- Jeg vil ikke gjøre dette selv. - Ikke her.
Jeg lar ham ikke råtne i all evighet i dette fengslet.
Han skal ikke begraves her.
Vi skal begrave ham i den frie jorden på den andre siden av gjerdet.
Hvordan skal du klare det?
Opplever du noen gang at arbeidet er ubehagelig?
Noen tanker rundt krenkelser av andres privatliv?
Nei, jeg mener at metodene våre er begrunnet-
- og nødvendige for å sikre overlevelsen vår.
Reggie. Du trenger ikke sitere håndboka.
Vel, i så fall... iblant.
Det må være rart å titte på folk privatliv.
Nei, det er ikke det. Jeg vet at vi er her for å beskytte dem.
Men iblant sier de... personlige ting.
- Som hva da? - De kan stille visse spørsmål.
"Hva er det utenfor gjerdet?" "Hvem sitter bak kameraene?"
Og du spiller ikke inn dette?
Hvis det er uskyldige spørsmål, kan jeg iblant gjøre dem uskarpe.
Eller slette dem helt.
Jeg vil ikke at de skal få problemer bare fordi de har stilt spørsmål.
Folkene er redde. Jeg ser dem gråte og holde rundt hverandre.
De kan ikke fatte hva som har skjedd med livet deres.
Det er en del av menneskenaturen å stille spørsmål.
Det er menneskenaturen.
- Mange takk for at du kom, Reggie. - Ingen årsak.
- Dette er idiotisk. - Byggearbeiderne har sluttet.
Og hvem bryr seg? Hvis jeg skal dø, vil jeg dø i forsøket på noe.
En herlig tilstelning, ikke sant?
Det er hyggelig at de samler alle sammen.
Det ville vært et perfekt mål, ikke sant? Hele byen er samlet.
Jeg kom nettopp fra sykehuset. Ted overlevde ikke.
Er han død?
Forbrenninger på mer enn 90 % av kroppen.
Du burde si noe, herr borgmester. Muntre dem opp.
Det er ikke så dumt.
Kan jeg få oppmerksomheten deres? Kom nærmere!
Jeg ville bare ønske dere velkommen til den herlige samlingen vår.
Slapp av, ha det morsomt og hils på naboen.
I dag er det enda en vidunderlig dag i verdens vennligste by.
- Jeg vil gjerne si noe. - Sheriff Burke, damer og herrer!
Dette er ikke riktig anledning for dette.
Som mange av dere sikkert vet, eksploderte det en bombe her i går, -
-ikke så langt fra der dere står.
Flere som er knyttet til forbrytelsen, er borte.
Så før vi har alt under kontroll, er det best at alle går hjem.
- Derfor avslutter vi denne festen nå. - Greit. Dere hørte hva sheriffen sa.
- Hvorfor sa du ikke noe om dette? - For ikke å hindre etterforskningen.
Ingenting er viktigere enn å holde innbyggerne rolige.
Det er nok allerede for sent.
Hei.
Hvordan har du det?
Jeg fikk hjernerystelse i amerikansk fotball som gutt.
Jeg ble taklet da jeg løp mot midten.
Så husker jeg ikke noe mer.
Det ringte i ørene mine i et par dager etterpå.
Så jeg går ut fra at dette ikke har vært så morsomt.
Hei.
Nei, det har vel ikke det.
Særlig ikke fordi det kunne vært unngått.
- Hva mener du? - Du hadde den fyren, pappa.
Du hadde ham, men lot ham gå.
Ben? Hva er det du snakker om? Pappa reddet livet ditt.
Jeg hørte at du hadde arrestert ham, men at han så ble løslatt.
Iblant lar vi de mistenkte gå fri for å se hvor de fører oss.
Det får meg til å lure på om du hadde...
...gjort det samme hvis han ikke var gift med Kate.
- Hvordan kan du si det? - Han kan si alt han vil.
Du skal opprettholde loven i Wayward Pines, -
- ikke være mild mot folk fordi du kjenner dem.
Jeg ville gjort det samme, uansett hvem det var.
Ben? Fikk læreren din deg til å si dette?
- Er det sånn? Er det læreren? - Det er det samme, Ben.
Vi er glade i deg, Ben.
Og vi er bare glade for at du har det bra. Hvil deg nå.
Hei.
Se hvem som er her.
Vi snakker mer om dette senere.
Hei.
Ingen av de ansatte bryter reglene våre.
Det kan være en feil i programvaren.
Jeg har aldri måttet straffe noen på innsiden før.
Heldigvis trenger vi ikke det. Ingen hjelper opprørerne.
Det var ikke det jeg spurte om.
Jeg spurte om noen her har brutt reglene våre.
Nei.
Vi har iallfall hverandre. Gudskjelov.
Har jeg sagt at jeg en dag vil jobbe som sykepleier her?
Det er fett.
- Jeg hører hjertet ditt slå. - Jeg håper det.
Det slår stadig raskere.
- Har du det bra? - Ja. Det er bare hodepine.
Jeg skal egentlig ikke gå ut av senga.
- Jeg er glad for at du er uskadd. - Jeg er glad for at du er det.
Jeg har ikke tenkt på det før, men gårsdagen fikk meg til å innse-
-at vi kan dø når som helst.
Men det gjorde vi ikke. Vi lever.
Jeg tror at læreren Megan påvirker ham.
Jeg kan ikke slutte å tenke på det han sa. At jeg lot fyren gå.
Det var det samme med påskebombene.
Her er siste nytt...
Terrorangrep i Washington og Los Angeles samtidig.
På en av påskens dager, når så mange familier...
- Jeg må dra. - Vet du noe om dette?
- Si meg hva som foregår! - Jeg kunne ikke si det da.
Jeg var med i en innsatsstyrke mot terrorisme, -
- og vi fikk vite at Narwaz var i Mexico.
Så vi dro ned, pågrep ham, sikret ham-
- og satte ham på flyet til Washington.
Men så ringte de fra hovedkvarteret.
De sa jeg måtte løslate ham.
Fyren hadde noe på gang. Jeg visste det.
"Slipp ham fri." Så jeg gjorde nettopp det.
Det var en ordre.
Og tre uker senere...
...ble 621 mennesker drept av Narwaz al-Salaam.
Jeg løslot ham.
Og det ble hemmeligstemplet.
- Vet du hvor gjerne jeg ville si det? - Derfor havnet du hos Kate.
Det var det vanskeligste jeg har opplevd.
Og hun var der. Hun var makkeren min.
Det fins ingenting som unnskylder det som så skjedde.
Jeg har vært lei for det helt siden da.
Jeg følger ikke bare ordrer lenger.
- Sheriff. - Beklager.
Vi har en alarm fra lastebilgarasjen.
Jeg sjekker det.
Takk for at du fortalte det.
Jeg elsker deg.
Beklager. Det var ikke meningen å skremme deg.
Jeg ville bare se til Ben. Hvordan har han det?
- Du har ingen barn selv, hva? - Brad og jeg har ikke lykkes.
Men du forstår vel at Ben er sønnen vår, og ikke din?
- Theresa. Vi spiller på samme lag. - Gjør vi det?
Jeg begynner å føle at hver tanke du setter inn i hodet hans, -
- er for å underminere oss. Vær ærlig. Du har en plan. Jeg vil vite om den.
Du begynner å høres paranoid ut, Theresa.
Jeg tror at barna i Wayward Pines er framtiden for Wayward Pines.
Derfor hjelper jeg dem så godt jeg kan.
Den beste hjelpen nå ville vært at du holdt deg unna familien min.
Hei, sheriff.
- Hva har skjedd her? - Jeg kom hit for en time siden.
Noen slo i stykker et kamera, brøt opp låsen og stjal en lastebil.
- Hva slags lastebil? - En tipplastebil på ti meter.
Hva er det som foregår? Kommer det til å smelle igjen?
Kanskje lastebilen er selve bomben.
- Hva med marerittene? - Ingen som helst på de siste årene.
- Fins det en forklaring på det? - Jeg har vel avfunnet meg med det.
I det forrige livet løp jeg alltid. Jeg lette og kjempet.
Men spørsmålene jeg hadde da, var de samme som jeg har nå.
"Hvorfor er vi her?"
"Hvorfor puster vi? Fins det en Gud?"
Men skal jeg være ærlig, så var det i det gamle livet mitt sånn...
...at jeg følte mye frykt.
Jeg var omgitt av redsel overalt.
Det var det jobben min gikk ut på. Og jeg kan ikke lyve.
Jeg levde av det adrenalinet. Men her... Jeg vet ikke.
Det er som om jeg er tvunget til å leve ett øyeblikk av gangen.
Jeg stiller meg fremdeles de samme spørsmålene.
Men det er ikke like viktig å få svarene nå.
Kanskje fordi jeg føler meg trygg.
- Har du og Harold vurdert å få barn? - Vi har jo snakket om det.
Du ville blitt en fantastisk mor, Kate.
Kan jeg få den resepten?
- Takk, dr. Jenkins. - Takk, Kate.
Dr. Jenkins.
Hvorfor kom du aldri til meg?
Du vet at jeg ikke kunne gjøre det.
Hva skulle du sagt? "Glem sannheten"?
Din venn Ted er død.
To av våre yngste ligger på sykehus, og flere er savnet.
- Der har du prisen for sannheten din. - Du vet at det ikke er sånn.
Du ønsket ikke at noen skulle dø. Hvor mange flere må ofres?
Jeg trodde du var lykkelig. At vi hadde gjort framskritt.
Jeg vet at du trodde det.
Hvordan kan du være så munter overfor naboer du setter i livsfare?
Bare en fanatiker er så hjerteløs.
Er du sikker på at du snakker om meg?
For det høres ut som om du snakker om deg selv... David Pilcher.
- Hvor lenge har du visst det? - Det har ikke noe å si.
Men vær så snill, fortell meg hva dette stedet er.
Du var mønsterborgeren. Hvis jeg fikk Kate Hewson til å tilpasse seg, -
- så kunne jeg få hvem som helst til å gjøre det.
Da hadde vi sluppet flere oppgjør.
Du vil aldri lykkes med dette, hva det enn er, så lenge du lurer alle.
Det handler ikke om å lure folk.
Det handler om å holde dem i live.
Frihet eller sikkerhet. Ikke begge deler.
- Hvem valgte deg til å bestemme det? - Det gjorde jeg.
- Vær så god. - Takk.
Jeg henter en paibit, så ikke blodsukkernivået ditt skal falle.
Sett meg over til vakten.
Reggie Hudson har slettet opptak. Men det visste du alt.
Han hadde medfølelse med innbyggerne.
- Hjalp han dem med bomben? - Nei. Ikke David.
Han er en forræder. Vi må ta oss av ham.
Ta oss av ham? Han er ingen forræder, David!
Hvordan definerer du "forræder"? En som lyver for de nærmeste?
Trenger du å straffe noen? Er det sånn? Så straff meg.
Det var jeg som løy for deg. Ikke Reggie. Han sa sannheten.
Dette er våre folk, David!
De kom til oss av fri vilje, av motsetning til folket i byen.
Vi fant oss i oppgjørene.
"Greit, vi dreper én av dem og holder resten i sjakk."
Men hvis vi begynner å drepe våre egne for å redde menneskeheten...
...da har vi mistet alt.
Skal du straffe noen, så straff meg. Drep meg.
- Det er slutt på drapene. - David!
Vi har alle måttet venne oss-
- til utmålingen av straff i Wayward Pines.
Men nå må vi gjøre noe med ulydigheten til en av våre egne.
Jeg har bedt dere være her som vitner.
Vi kjenner alle Reggie. Vi er glade i Reggie.
Men tabbene hans har ført til store skader og dødsfall.
Og det kan vi ikke finne oss i.
Greit.
Er du klar?
Det var ikke sånn vi skulle gjøre det.
Jeg beklager det med Kate. Men det er ikke noe vi kan gjøre.
Vi kjører til San Francisco. I morgen drikker vi øl ved vannet.
- Jeg kan ikke gjøre dette. - Tuller du med meg?
Jeg kan ikke dra uten henne.
Hvis du ombestemmer deg, vet du hvor jeg er fram til solnedgang.
Lykke til.
Harold!
Siste advarsel, Harold. Ned på kne!
Opp med deg.
- Du holdt på å drepe sønnen min. - Et uhell. Vi ville bare ut.
- Hvor er de andre? - Det er bare meg. Jeg planla alt.
- Hvor er de? - Hører du hva jeg sier?!
Jeg er så nær ved å la dem kutte strupen på kona di i hovedgata!
Det er for sent.
Dette er en farlig tid for oss alle.
Alt vi har risikert livet for, kan bli ødelagt.
Vi går nå inn i en krig. Det trengs nye regler.
Sikkerheten må skjerpes. Reglene våre må bli håndhevet.
Alt vi har oppnådd, har skjedd takket være deres harde arbeid.
Men nå kjemper vi mot terrorister. Så vær årvåkne. Oppmerksomme.
Meld fra om alt som er mistenkelig.
Vi klarte det, kompis.
Vi klarte det!
LIVSFARE - SNU FORBI DETTE PUNKTET DØR DU
Team Wild Animals Only Released On: www.HoundDawgs.org
Tekst: Tor Hundstad www.sdimedia.com